Gotova si? -Uskoro.
Ustani.
Šta sam ti rekao za taj dres? -Čist je.
Nećemo da ga reklamiramo. -Znam. -Jer ga on ne odobrava.
Razgovarali smo o tome, odlučili smo da to preskočimo.
Ne odobrava. -Šta?
Koje je pravilo? -Ne znam, toliko ih držiš.
Imam ih toliko i da te podsetim da me postuješ za stolom.
Treći prekršaj i napolje. -Tetka Dori mi je dala.
Vrati joj.
Promeniću ime. -Zašto?
Ne želim da budem više deo ove porodice. -A ja?
Ti si sam. -Ne ideš kod tetke Dori letos?
Idem, pitanje je da li se vraćam.
Ko je ovo?
Dopustiće plivanje u bazenu?
Požuri. -Idem.
Džoni, kako si? -Nove komšije?
Izgleda. -Upoznao si ih?
Treba da se skrase, sačekaću. -Koliko misliš da plaćaju?
Ne znam, sigurno mnogo više nego ja pre 20 godina.
Još si najbolji od najboljih.
Lep dan.
Imaćes dovoljno vremena. -Pilot se već javio.
Mogu da te odvezem na aerodrom.
Može i on, a njemu ću dati napojnicu. -Zdravo.
Kris? -Harolde, drago mi je.
Javi se kako ide. Znaš kakva je tvoja majka.
Šteta sto živi 650 km daleko.
Rastužuje me. -Rasplakaćes se?
Šta?
Šta je bilo? -Ne znam.
Ne, ne, to mi je jedini "prada". -Šta?
To je bolje. -Ima bezbedonosna svetla.
Ko? -Ko god da nam je komššija.
Samo ćemo staviti čaršafe na prozore. -Misliš cigle?
Dušo? -Da? -Izgledam li dobro?
Biće preko 35 stepeni. -Znam, ali ne mogu u majici, nepristojno je.
Tu ćes staviti...? -Da, dopada mi se prostor.
Javiću ti se, možes da se vratiš sama? -Ako mi pokažes gde ide ključ.
Moram da idem. -Slomij nogu.
Imamo dom.
Dušo, tvoja torba.
Evo. -Dobio sam kaznu.
Stajao si duže. -Živimo na Bel Eru?
To nije kazna, dobrodošli u Lejkvju naselje, promotrite pravila parkinga.
Vidi gdina finog. -Policijski humor.
M0žda da pozajmimo njegove lisice. -Dopada mi se to.
Večeras možemo da mu se javimo. -Nemoj raditi previše. -Nikada.
Nemojte da bežite da vas jurimo.
Dodjite ovamo.
Francuska veza, sranje. -Pazi na rečnik.
Daj da razgovaramo.
Praviš mi sranja pred mojim ljudima? -Nikada ti to ne bih uradio.
To je za tvoje dobro, izgleda da si kupio zakon i da je on moj.
Vratio si se da budeš čovek umesto cinkaros. -Pod okolnostima to je
nepoštovanje, brate. -Šta si ti, ionako?
Ne znaš ni ko si ti. Ti si korov sa otpada.
Posejan si svuda.
Ko ti misliš da si, kučko? -I ostalih 93% posto.
Imaćeš problema, bez ovoga, ne vidiš kako treba.
Daj mi još nešto sem ovih gluposti. -Ima nešto kod D'Andjela.
Imaš adresu? -Šta?
Vi ste policajci, završili smo?
Ostaješ u poslu koliko i ranije i nema više ludovanja. -To je premalo za mene.
Da se razumemo, kada koristiš to ne znači da nisu slobodne.
Pazi se.
Šta želite? -Daj novčanik. I ugasi to.
Do djavola. -Imaš mnogo da učiš. -Šta?
Nikada ne spuštaj prozor kada to neko uradi, ma gde god da si, Kris.
Prestravio si me. -Kako bi naučio? Abel Turner.
Kris Matson. Hteo sam da svratim. -Zauzet si.
Selidba. -To je stresno. Treba ti nešto da se ohladiš.
To je samo organska cigareta. -Još nije protivzakonita.
Odakle si? -Čikago, išao u Berkli, ostao tamo na koledžu.
Šta radiš? -Radim za "Gud". -Neprijatelje zla.
Lanac supermarketa, proširuju se ovde i razmotrili smo. -Ti i tvoja žena.
Lisa. -I ona je iz Čikaga?
Ne, ona je iz Ouklenda. -Meštanka. Suprotnosti se privlače?
Imamo mnogo toga zajedničkog. -Na primer?
Rep muzika. -Meni se dopada, njoj ne.
Idem da završim turu oko komšiluka. -Bilo mi je drago.
Slušaj tu buku celu noć, ali ćes ujutru opet biti belac.
Tu si. Kakva je voda? -Divna, kako si proveo dan?
Divno, upoznao sam našeg komšiju Abela Tarnera. -I?
Ima čudan smisao za humor. -Šalio se?
Pitao si ga za svetla? -Nije bila najbolja prilika.
Uvek sam hteo da kažem: "dušo, stigao sam".
To je bilo loše, daj da te poljubim da zvuči bolje.
Šta radiš? -Ulazim.
Ne možeš. -Naša je kuća.
Ići ces u pakao. -Neću. -Hoćes.
Bog će te poslati dole napaljenog i svi će se smejati.
Ti si rekla da pogledam. -A ti si bio dovoljno glup da uradiš to.
Markus, Selija?
Šta se dešava, treba da paziš na njega. - Nisam radila bilo šta.
Šta? -Nisam radila ništa.
Oko čega se svadjate?
Operite se i sidjite dole na sladoled.
Mogu da te pitam nešto?
Ova kuća ima tri spavaće sobe, a nas je dvoje.
Koliko prostorija treba nekome? -Uvek sam želeo sobu za šivenje.
Znaš... -Ne, ne znam.
Znam da jednu možemo da pretvorimo u dečju, ili ne.
Razgovarali smo o tome. Sada ne znamo kako će 0v0 ići.
Mora da postoje dobri razlozi za ne čekati i uraditi ovo sada.
Mislim i na naše porodice kojima bi to koristilo...
Toplo ti je? -Zezaš me?
Ne radi.
Što je tako opušteno? -Verovatno nisu zašrafili.
Radosti sopstvenog domaćinstva. -Šta je to?
To je simbol anti-pušacke kampanje.
Mora da se šali.
Sutra cu porazgovarati sa njim.
Gdine Tarner? -Zovi me Abel.
Dobro jutro. -Trčiš. -Pretoplo je.
Treba vam pomoć? -Zapravo mi treba.
Treba da mi pridržis ovde, tako je. Dobro si?
Da vidim. Ne krvariš mnogo. Mora da imaš irske krvi, crnačke verovatno.
Da niste videli nekoga oko naše kuće sinoć? -Nešto se desilo?
Lisa se malo plaši. -Imate alarm?
Ne radi baš. -Popravi to, treba da zaštitiš ženu.
Vaša spoljna svetla su nam uperena pravo u gornji sprat.
Smeta? -Dok ne nabavimo zavese.
To je zaštita od dece koja provaljuju. Imam kćer tinejdžerku koja voli
da se iskrada noću ako je ne pratim.
Ne želite da je zateknete u bazenu. -Verovatno ne.
Markuse, Selija, ovo je naš komšija. Pozdravite se. -Zdravo.
Hvala na vašem vremenu.
Hej?
Ona je to uradila. -Dodji po nju.
Tata nas nikada ne pušta ovamo. -Zašto ne?
Ne želi da lutamo. -To je dobro. Ali ne znaš ni šta je to.
Voleo bih da mogu da plivam. -Možete kad želite, samo pitajte roditelje.
Roditelje, mama nam je umrla. -Žao mi je, samo ste vi sa tatom?
Ali on ima pravila za dvoje. -Takve su tate, postaće bolji s vremenom.
Neće nikada, uvek je kako on kaze. Što se vise raspravljas, onda je sve
"molim? ja sam zakon"
Dopada mi se tvoja kosa. -Lisa. -Selija. -Markus.
Selija, muž i ja pravimo zabavu za useljenje u petak i volela bih da
svi dodjete. -Ne morate pozivati Markusa. -Već jeste.
Videćemo se u petak.
Bilo mi je drago.
Dobro veče? -Mnogo ljudi da im se ulizuješ.
Da li si razgovarao sa njim o svetlima. -Srediće to.
Otići ću ja. -Ne, pusti mene.
Budi dobar. -I jesam.
I nemoj biti sav... on je... -Šta?
On je brat. -Brat ti je, nisam to znao.
Kris...
Isuse.
Krise, reci. -Tvoja svetla.
Nisam danas pogledao to. -Ne možes da ih ugasiš?
Imaju tajmer sa ostalim svetlima i prskalice. Moram pomoću priručnika.
Nije izgovor, imao sam posla. Hoćes pivo? -Ne, hvala.
Hvala.
Kris, sačekaj.
Komšije cene to? -Nije svako neko pored koga želiš da živiš.
Ko? -Ovaj na primer bije ženu. Rekao sam joj da dodje kod mene.
Veze drugih ljudi, ne mozeš reci nekome da ne bude sa njim.
Ovde imamo jednog dilera, tablete, trava, kokain, metadon.
Zanimljivo je da ima svake tri nedelje druga kola na parkingu.
Možda je prodavac kola.
Šta su ti rekli za kuću?
Da je bilo kliziste i da su sada ojačali. -Valjda znaju šta rade.
Ovde smo i računamo da ćemo biti tu nekoliko godina.
Da stvorite porodicu? -Naravno.
Ti i tvoja žena? -Ko još?
Vrli, hrabri svet. -Šta je to?
Nemam ništa protiv vas, ali u policiji radim sa svim vrstama, dao bih život.
Tu radim, ovde živim, odgajam decu sam i učim ih da poštuju sebe i ljude
odakle potiču, ne trebate mi vi da im pokazujete svoju spavaću sobu.
Mislim da nikada neće zaboraviti egzibiciju onog sinhronog plivanja.
Neću ni ja. -Žao mi je.
Možda i vi to želite.
Videli su nas sinoć. -Kako to misliš?
U bazenu, on i deca. -Užasnuti su.
Izgleda da nas ne voli. -Nije najbolji prvi utisak.
Mislim da mu se ne svidjamo mi kao par. -To je rekao?
Ne tako rečito. -Zašto bi ti rekao? -Jer znam.
Ni tvoj tata me ne obožava. -Eto problema.
Primetio sam. -Kao da su tvoji savršeni.
Moji te vole. -Moraju, to mi kažu svaki put kada me vide.
To je grubo, rekli smo da nećemo to. -Ni ne poznaješ čoveka.
Prošetao sam po komšiluku sa njim, znam ga bolje od tebe. -Ne poznaješ ga.
U pravu si. Ne poznajem ga. I neću.
Gde je kupatilo? -Niz hodnik desno.
Ja ću.
Abel, dobrodošao, fin sako. -Ja sam Lisa, Krisova žena.
Gde su vam deca? -Nisu mogla da dodju, ali želim piće.
Šta ćete? -Bilo šta mokro. -Imamo dosta toga.
Mokro i hladno.
Uspinjem se u firmi sada. -Srećno sa tim.
Čuo sam na vestima nešto o požarima. -Gde?
Santa Klarita. -Globalno zagrevanje.
Ne bih da produbljujem problem, ne bi bilo ispravno. -U pravu je.
Preko 35 stepeni. -Topi se južni pol.
Pada sneg u Africi, to je normalno?
Ima mnogo dokaza. -To si proučavao na Berkliju?
To me interesuje. -Nisi stručnjak? Radiš u lancu prodavnica?
Da, ali imaju snažan stav o očuvanju okoline. -Gotova je debata, ne znam to.
Šta ti radiš? -Ja sam policajac.
Kris, sakrij travu.
Ne brinem za travu, nego one cigarete koje baca da ga žena ne vidi.
Provaljen si, druškane.
Stvarno? -Gde patroliraš? -U dolini, nova panorama, znaš gde je?
Mislim. -Bio si tamo? -Nisam. -Dodji, pokazaću ti.
Želiš nešto da kažeš? -Ne.
Izgleda da imaš mišljenje o sprovodjenju zakona, rado bih ga čuo.
Razgovaraćemo o nečemu drugom. -Možemo, ali mislim da žele o ovome.
Mislim da imate prejak stav.
Malo agresivnosti tokom posla.
Izvinite, gdjice Iden, kada vas izbacuju iz bmw-a i ne budete
imali snage da to sprečite, videćemo da pošaljemo finog policajca da vam pomogne.
Ako ne bude prekasno.
Šta je ovo? Osvežavajuce je.
Kasno je, hvala na pozivu.
Pazite na vožnju.
Abel, čekaj, izvini za cigarete, ali pred mojom ženom, to nije kul.
To ti se nije dopalo? -Ne, i šta god ti smetalo kod nas, moramo da rešimo to.
Šta predlažeš? Kakav ti je plan? -Plan mi je da se slažemo.
Ovo izmiče kontroli, uzmakni. -Da uzmaknem?
Malo. -Ili šta?
Stalno govoriš da nismo dobrodošli ovde, da se preselimo, a dobro se uklapamo.
Ko kaže? -Možda ti imaš problem.
Ja ne pušim. -Rekao sam da mi je žao, odlazi iz mog života.
Da odlazim iz tvog života?
Prijatna ti noć, Kris.
Isuse, šta je sa ovim komšilukom?
Dušo, da li je to Prius?
Vidiš nešto? -Ne, uključi svetla.
Dušo, ti si ostavio otvorena vrata? -Ne.
Sranje. -Gume su ispumpane. -Izbušene su.
Šta ti...?
Kris, šta radiš to? -Do djavola.
Ko god da je otišao je. -Sve je u redu tamo?
Mislio sam da sam čuo nešto. -Videli ste nekoga?
Ne, vidim samo vas.
Nećete uraditi ništa? -Ne možemo mnogo.
Abel je rekao da je čuo zvuke, kao da je neko u vašoj kući.
Tamo ima gomila dece koja zagorčava živote drugima. -Čujem o tome.
Videćemo šta možemo. -To nisu bila deca.
Nego ko?
Ako čujete nešto, javite nam. Imate sreće, pored vas živi policajac.
Hvala vam na pomoći.
Možemo da uzmemo otiske.
Dušo, sledeci put koristi pepeljaru. -Kako znaš da je moja?
Imate li dokaza? -Ne, ali nam je rekao da nismo dobrodošli.
Odbija da ugasi svetla i stalno ima komentare na mene i Lisu.
Sve vreme je stajao i čekao. -Dušo, imate li dokaza?
Kris ti je odgovorio da nemamo.
Čovek vas nije ugrozio i njegova je reč protiv vaše i ima problem rase.
Za svetla možete podneti gradjansku parnicu, ali ne bih preporučio
jer to ume da se zavrsi loše. -Zašto mi moramo da budemo...
To je bilo moje profesionalno mišljenje. Zašto nastavljate ovo?
Ovo vam je bio početak, prodajte kuću ponovo, izgubili ste i onda
nas pustite da vam mi pomognemo.
Harolde, možes i mene da uključiš u razgovor?
Hoćete li da imate decu? -Nismo zato došli da pričamo.
Kris želi da se obratim njemu, ovo mi je na umu.
Planiraš li decu sa mojom kćerkom? -Da.
Kako misliš da ih štitiš?
Nabaviću oružje, ceo arsenal, šta misliš?
Izvinite me.
Pogledaj to. Gore je nego jutros. -Znam.
Razgovaraćemo? -Postoji probni period za oružje pa sam nabavio svetla.
Da li je ovo pravo rešenje? -Neće rešiti ništa, ali ću uživati.
Javi ako ti treba pomoć.
Tako sam izgoreo. -Kasna noć?
Koni me je držala budnim. -Sećam se toga.
Želi da se preselimo. -U pravu je, ne treba živeti pored ljudi koje treba uhapsiti.
Džonsoni se iseljavaju. -Ja sam se rasturio za nju.
Osam godina, sve prekovremeno, dodatni posao, detalji.
Nikada ne bih tamo odgajao decu. Sada je vreme da odeš.
Savršena prilika. -Zato polažem ispit.
Koji? -Za detektive, da budem dalje od ulice.
Volim posao kako ga ti radiš.
Imamo 4-15 u toku, muškarac osumnjičeni, ispaljeni hici.
Uključi sirenu.
Ko je zvao? -Drži devojčicu i ženu unutra i viče kako će ih oboje ubiti.
Ima oružje i nije hteo da otvori vrata.
Koji stan? -Broj sedam u uglu.
Kako mu je ime? -Dejmon Ričards.
Unutra.
Policija, gdine Ričards. -Skloni se od vrata.
Ja sam Abel, recite mi da li su vam žena i dete bezbedni. -Skloni se.
Da razgovaramo. -Nećemo ni o čemu.
Možemo kako želite, da sve bude dobro unutra.
Pištolj.
Dobro ste?
Ostanite tu. -Stani!
Osumnjičeni je iskočio kroz prozor.
Ostanite dole.
Predaj se, Dejmone.
Stani, spusti pištolj.
Kunem se, uradiću to. -Da razgovaramo, polako.
Prestani, ako hoćeš da uradiš, uradi to.
Pomeri prst, daj mi pištolj.
Pogledaj me u oči, ovako si hteo? -Ne, kunem se da ne.
Zakuni mi se. -Kunem se.
Budi muškarac i preuzmi odgovornost. Briga me za situaciju, budi otac toj bebi.
Abele? -Ako se budem vraćao ja ću te srediti.
Stavi lisice ovom mladom čoveku.
Šta to radiš? -Rekla si da mogu.
Ako tata kaže da je to u redu. Mislim da nije.
Koliko ti je godina? -15.
Hrabra si, sledeći put pitaj oca.
Mogu da te pitam nešto? -Naravno.
Pozvao me je da izadjemo i ako crnac izadje sa belkinjom onda ga zezaju.
Ali ako je drugačije, onda je "sestro ovo, sestro ono".
To je kod tebe? -Ima taj jedan momak. -I dopada ti se.
Zavisi koliko sme da mi se dopada.
Ako će ti biti dečko trebalo bi da ti se dopada, naročito ako je beo,
jer to možda ne bude lako. Ali dopada ti se ko ti se dopada.
Šta je ovo? -"Destiny's child".
Mislim da mi se dopada. -Misliš? -Fino je.
Odlična si igračica.
Nema šanse, neću to.
Ko te je naučio tome?
Dao sam ti dozvolu da dodješ ovde? Odgovori mi, mlada damo.
Ne. -Nisam ti dao dozvolu jer mi je bitno šta učiš i od koga.
Rekla sam joj da dodje da pliva kad god želi. -Nije bitno da li me pita.
Nisam to rekla. -Shvatam, treba da budem otvoren za tudja mišljenja.
Tako je. -Hajde da svi poludimo. -Šta radiš?
Zaboravićemo na pravila, sami ćemo ih izmisliti.
Bio si jasan. -Ludovaćemo.
Dosta je. -U redu je, tata.
Šta je? U redu je da ti paradiraš u donjem vešu, ali ne i ja.
To je licemerstvo, dvostruki aršini. Nema mesta u svetu za to.
Jebote, znam više o svetu od tebe. -Molim?
Prestani da mi se mešaš u život, šta da radim, kažem i nosim.
Ne znaš ništa o meni, ko sam i šta mislim, ti si samo starac sa
značkom na sebi i bez pantalona.
Dosta je. -Izvini, nisam pri sebi. Ne spavam dobro.
Nemaš pravo da je udaraš.
Treba da razgovaramo o mojim roditeljskim pravima. -Nosi se sa mog imanja.
Ili ćes pozvati policiju?
Dobro si? -Muči me stomak.
Grip?
Mozda je napokon shvatio, večeras nema svetla. Ovde je lepo.
Biće lepo kada završimo. -Taman kada je ponovo budemo prodavali.
Budi iskrena, zeliš da prodamo ovo? -A ti?
Ne želim da to iko odlučuje u naše ime, ne tip pored, ne tvoj otac.
Oni nisu isti, i ne moraš ništa da im dokazuješ. Nećemo o tome.
Znaš o čemu govorim, stalno trpim od crnaca zbog naše veze.
Stalno?
Umoran sam da budem stalno na liniji borbe.
Nemaš ti pojma. -Šta to znači?
Idem gore da legnem.
Sve je u redu sa odobrenjem. -Uvek je sve uredno.
Rekla si mi nešto lepo? -Sve si spremio?
Jahaću konja ove godine? -Pitaš ili kažeš?
Pitam. -Onda ćemo srediti to.
Daj mi zagrljaj, lepo se provedi.
Ne dobijam pozdrav? -Vidimo se, idemo?
O čemu se radilo? -Ne znam, ima 15 godina i žensko je, reci ti meni.
Daj joj ovo ako ne želiš da hoda kao zombi naredne dve nedelje.
Šta je bilo? Deluješ drugačije. -Nikada nisam bio bolje.
Lepo se provedite.
Dobro si unutra?
Trudna sam.
Sigurna si? -Uradila sam tri.
Da pozovemo... A tablete? -Možda nisam popila nekoliko.
Jesi ili nisi? -Nisam.
Mislio sam da cemo sačekati. -Ne biraš uvek...
Biraš, u tome je stvar. Biraš kontracepciju, imali smo plan.
Da osnujemo porodicu, ni ne raduješ se ni malo. -To nije fer.
Nije ovo tajni napad.
Sada želiš porodicu? Tek smo se uselili. -Nije ti prijatno?
To je drugačiji život. -Koji? U kom nisi oženjen sa mnom?
Moram da idem na posao, kasnim. -Zdravo.
Šta se dešava? -Dejmon Ričards, poznajete ga?
A vi ste? -Bronson i Morgada. -Unutrašnja kontrola.
To je procedura.
Šta sa Ričardsom? -Uhapsili smo ga prošle nedelje, pucao je dva puta na nas.
Podnosi tužbu za kršenje ljudskih prava i lična žalba na vas.
Pol. Tarner je koristio preteranu silu. -Pucao je dva puta na nas.
Verbalno ste ga napadali i ostavili mu tri polomljena rebra.
I nabijanje pištolja u lice. -Nije tačno, razgovarao sam sa njim.
Nisam ga napao, ako je bio povredjen, to se desilo posle nas.
Ovo je sranje, ali moramo to da rešimo sada.
Nemoj raditi danas i uzmi slobodno.
Koliko? -Dok vam mi ne kažemo jer tokom godina imate razne probleme.
Razmislite o penziji.
28 godina i ovo dobijam? -Šta mislite da zaslužujete?
Ne stajte zbog mene. -Ne zeliš da cuješ.
Čuo sam i ranije. -Večeras pravimo žurku Dejvisu.
Nisam pozvan? -Jesi, ali smo mislili da te to ne zanima.
Neka bude kod mene da ludujemo. -A deca?
Kod moje zaove su na dve nedelje. -Stvarno želiš?
U pitanju je moja reputacija, a i treba mi igranje u krilu.
Šta se dešava? -Ništa.
Ne čuješ ovo?
Ne mogu da verujem. -Koliko je sati?
Tri ujutru je. -Kuda ćeš? -Da im kažem da ućute.
Lisa, čekaj.
Pusti me. -Ja ću ti srediti.
Te maco stvari možeš?
Da? -Pozovite Abela. Pokušavamo da spavamo. -A mi da se provedemo.
Šta ti želiš? -Tri ujutru je, spavamo.
Drago mi je da si došao, daću ti piće. Ovo mi je komšija Kris.
I on je demokrata.
Uzmi šta god želiš.
Poslednje veče jednog pandura. -Čestitam, sada smanji muziku.
Ovo je desert.
Kris se ovde uplašio.
Pažljivo, možda nema dovoljno metadona. Dobrodošao kod momaka.
Znaš kako kažu, jednom postaneš crn i nema povratka.
Ne želiš da ljutiš ove.
Ponovo te pitam. -Opet si dvosmislen.
Ne znam. -Ne znaš?
Samo da završimo sa mladoženjom, uvedite ga.
Sklanjaj se sa mene.
Dobar provod, je l' da Kris?
Ne želiš to da radiš, veruj mi. -Vodi ga odavde.
Idemo, vadi ga, tako je.
Šta radiš? -Gde mi je kamera?
Zašto? -Snimiću sve što ovaj radi. Oduzeću mu posao, penziju kuću.
Šta se desilo tamo? -Nisi zaboravila.
Prestala si da ih uzimaš, da me prevariš, takav brak zeliš?
Nisam uzela nekoliko dana, nisam uradila to namerno.
Teško mi je da poverujem u to. Ne znam ni ko si.
Ja sam ti žena. -Jesi li? Više te ne prepoznajem.
Odlično, stavite ih na zid.
Zašto radimo ovo? -Dobro je za okolinu.
Drveće proizvodi kiseonik.
Ne izgledaš trudno.
To te sigurno raduje. -Šta se dešava?
Izvini, ne mogu da podnesem ovo, mrzim svoj posao ni ne plaćaju me.
Daj otkaz. -I da radim šta?
Mrzim ovaj kraj, nedostaje mi porodica. -Znali smo da ce biti teško, mozda
ne ovoliko, ali smo pristali... -Ne ja sam, jer sam mislila da idemo
ka nečemu. -I idemo.
Tvoja je ideja kako treba da ide. -Treba da se naviknemo.
Nas troje, moraš da počneš tako da razmišljaš.
Uradiću sve što treba da te usrećim, samo sam to uvek hteo.
Šta to radiš? -Ne čujem te.
Ugasi to. -Nisi tražio moju dozvolu da posadiš ovo drveće a vise
preko mog imanja, ne treba mi tvoja dozvola da ih isečem.
Ugasi tu prokletinju. -Ućutkaj svoju lajavu kučku.
Može da kaže šta hoće, seronjo. -Hoćes da dodješ da uradimo nešto.
Abele, prekini. -Dodji ovamo.
Dušo, prekini.
Hajde, dodji ovamo.
Beži u kuću, pičkice, drkadžijo.
Kako ti ide? -Treba mi još 15 stepeni.
Dobrodošao u komšiluk.
Do djavola, hteo sam da pobegnem od tebe.
U redu je, smirio sam se. -Popio sam piće.
Nemoj žuriti kući, Lisa nije došla, takva žena mora da se ohladi.
Briga me šta misliš i imaš da kažeš.
Nije mi bio dobar dan. Srce, daj mi standardno i daj mu još jedno šta je pio.
Izvoli, dušo.
Ide pravo ka nama.
Znaš koji je danas dan? Kako bi i znao?
Treća godišnjica smrti moje žene. Kada se Markus vratio u školu
bila je pomoć u kući, uglavnom starci, bolesnici od Alchajmera...
Bilo mi je drago da je to radila, balansirala je stvari. -Kako?
Zbog mog posla.
Pre tri godine me zovu da mi je ženu pregazio tip, naduvan, vozeći
140 km/h, vozeći pogrešnim putem.
Odveli su je u holivudsku bolnicu, umrla je u hodniku jer je neko zaboravio
da im kaže da je ona žena policajca pa su je tretirali po boji kože.
Kako znaš to? -Jer to znam. -Žao mi je.
Tri godine pokušavam da shvatim zašto je bila sa svojim poslodavcem,
koji je dobio udarac u grudi, odakle su išli ili gde.
Moja žena i njen šef belac u sred dana na putu 101, kada je trebalo
da menja pelene nekom matorcu u Ferfeksu.
O tome želiš da misliš danas? -Zar ti ne bi?
Ne bih. Zašto mi to pricaš? Kakve to veze ima sa mnom?
Ti i tvoja čokolada ste odabrali pogrešno vreme i mesto za selidbu.
Vi belci uvek kažete "kako god" i onda nastavite sa svojim.
Šta to znači? -Da mislite da možete da uzmete šta želite i mrzim to.
Izvini, dušo, samo pričamo.
Jebi se, Abel. -Na tome smo?
To je samo za tebe, zaslužio si. Nećemo se seliti. -Kako god.
Rekli su da je pod kontrolom. -Da završimo sa ovim.
Šta onda? -Ne znam.
Tamo ima loših ljudi, koji te kradu, imamo ovde crnca policajca, to teši.
Gde su Selija i Markus? -Kod moje zaove. Zdravo, Lisa, kako si?
Verovatno razmenjuju priče o tome kako je bilo dobro.
Jednog dana će biti zahvalni na pravilima. -To im ja stalno govorim.
Biće dobro ovde?
Kris, kako si? -Dobro.
Ko pobedjuje? -Džoni i Kris sada. -Ja ću sledeću.
Nadam se da to nije odeljenje.
Tarner je ovde.
Dobar udarac.
Niko mene neće zajebavati.
Ti si prihvatio poziv, ostani.
Javi se.
Šta je? -Odlazi smesta iz kuće. Žena je krenula nazad.
Rekao si da nisu tu. -Izvlači svoje dupe odatle, smesta.
Sranje.
Kris?
Budi dobra, smiri se.
Šta je to? To je moj? -Čekaj.
Jeste moj. -Smiri se.
Budi mirna.
Kris?!
Ostani tu. -To je moja žena.
Lisa?!
Šta je bilo? Hej, druže.
Lisa?!
Ne diraj je. Abel Tarner, treba mi hitna pomoć, 11100, moguća povreda glave.
Ne pomeraj je. -Proveravam da li je živa.
Razgovaraj sa njom i drži je mirnom dok ne stigne hitna pomoć.
Bože, bićeš dobro.
Gde ti je prokleti telefon? -Abele?
Sve je pod kontrolom, hitna pomoć je krenula. -Dobro si?
Doktor želi da vas vidi.
Kako si? -Na oko tri stepeni južno od užasnog.
Ni ne znam šta to znači. Pregledali su te, dobro ste i ti i beba.
Taj tip, šta se desilo, uhvatili su ga? -Abel ga je sredio. Ubio ga je.
U našoj kući? -Šta je on radio u našoj kući?
Čuli smo alarm i dotrčali. -Hrabro.
Treba da se odmoriš, obaviće još neke testove i brzo ćeš izaći.
Tarner? -Abele, kako si?
Rekao sam im da ga nisi takao. -Hvala.
Kada se vraćaš? -Ne znam.
Imamo još neka dobra vremena pred nama, ne polažem do naredne godine.
Hteo sam da vidim kako si, video sam ti komšiluk na vestima.
Hvala na pozivu. -Zdravo.
Možemo li gore? -Požar napreduje, niko nije bezbedan.
zivimo u Lejkvju-u. To nam je adresa.
Ako možete brzo da se evakuišete. -Hvala.
Bolje razmisli o odlasku. -Samo pomažem.
Bože.
Ovo je neverovatno.
Treba da počnemo sa pakovanjem.
Idi unutra, idem da razgovaram sa njim. Hoću da mu se zahvalim.
Abele? -Kako ti je žena? -Dobro zahvaljujući tebi.
Onaj koji je provalio je zaslužio ono što je dobio, to ću reći svakome.
Ili počni sa gašenjem ili idi dole. -Samo da uzmemo neke stvari.
Hteo sam da se zahvalim.
Šta da uzmem odozdo? -Samo albume slika.
Odmah se vraćam gore.
Tarner?
Lisa?!
Kris?! Pogrešno si shvatio, to je bila krivica lošeg tipa.
Pretio mi je da će povrediti Seliju, greškom je ušao kod tebe.
Sam si rekao da sam postupio ispravno, slažes se sa tim.
Kris?!
Ostani dole. Ne mrdaj se, kučkin sine. Lisa, odlazi.
Uzmi kola, telefon i idi niz brdo po policiju. Lagao je o svemu.
Pozvao je čoveka koji je provalio. Samo idi, dušo.
Kučkin sine!
Pomozi mi, Kris.
Kris, pomozi mi.
Ostani tamo. -Odustani. -Skloni se od nas.
Nazad. -Pomozi mi.
Spusti oružje. -Pokušavao je da nas ubije.
Sve je pod kontrolom, to mi je komšija, ima loš dan.
Laže, ne slušajte ga, ima pištolj. -Nemam oružje.
Žena mu je napadnuta danas, ja sam oborio čoveka, proverite to.
Ne mrdaj. -U redu je.
Ima pištolj iza ledja. -Ja sam policajac.
Baš me briga i da si papa, ne mrdaj. -Istina je, policajac je.
Moraš da uradiš ono što ja kažem. Spusti pištolj.
Spustite oružje. -Neću dok ga ne spusti on.
Nemam ga. -Okreni se onda.
Kris, molim te.
Ako to upireš u mene, bolje da si spreman da ga iskoristiš.
Ovo je ono što želiš? -Prekini.
Poslušaj ženu, seronjo. -Prekini.
Da li si ti poslušao svoju ženu? -Ne mešaj moju ženu.
Da li si video da se to sprema? -Ućuti!
Sada ćemo ga odvesti u bolnicu, zaustavili smo krvarenje.
Treba i vas da pregledam. -Dobro sam.
Kako si? -Trideset stepeni južnije.
Volim te. -Znam. I ja volim tebe.
Drugo nije važno.
Imaćemo porodicu.